PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
- Dobrý večer. - Dobrý večer.
Terrace House je show se šesti cizinci, kteří žijí společně
a my sledujeme jejich chování.
Připravili jsme krásný dům a auta.
- Neexistuje žádný scénář. - Ano.
Poslední epizoda byla nabitá událostmi.
Nejdříve Ruka nabídl Haruce, že ji vyzvedne autem.
Bylo to dokonalé. Ruka přijel a vyzvedl herečku v elegantním autě.
Nicméně Ruku přemohly nervy a nedokázal ji pozvat na rande.
Nikdo neví, zda je pravda, že mu to nejde se ženami.
- Pravda. - Může nás vodit za nos,
ale možná ne. Uvidíme.
To je pravda.
Aha.
Jezdím do této autodílny.
- Páni. - Působivé, že? Zajděme tam.
Takhle to tam vypadá? Chci tam jít.
Ale Risako v ten samý okamžik prošla kolem, zrovna když šla nahoru.
Je jasné, že Risako k Rukovi něco cítí.
Naučíš mě jezdit na skateboardu?
Nejsem dost dobrý, abych učil.
- Ale stále tě chci učit. - Nauč mě to.
„Nejsem dost dobrý, abych učil, ale chci to zkusit.“
Počkat, necítí se trapně před ženami?
- To bylo tak sexy. Tak bezva. - Dokonalé.
Jak může tvrdit, že se cítí trapně před ženami?
A potom...
- Poté... - Nikdo mě neposlouchá.
Poté měl Kenji rande s Harukou.
Navštívili vystoupení Haručiny kamarádky
- a poté šli na večeři. - Správně.
Nikdy nevím, o čem se s ním bavit. Nenapadají mě žádná zajímavá témata.
Chápu. Medvídek Pú není zrovna dobrým společníkem.
Neříkám, že je nudný, ale...
- Naprosto ji nudí. - Čím to může být?
- Je to... - Nedokáže se vyjádřit.
Přesně.
Už má na kontě několik trapných konverzací.
Podívejte se na předchozí epizody na Netflixu.
- To vážně? - Musíme se na ně znovu dívat?
Když přinesl ten vařič vajec, trapnost byla přímo hmatatelná.
Máš příliš mnoho volného času?
Vystupuješ v několika show, že?
- Hodně pracuje. - A stále máš čas sledovat TV?
- Často se dívám na televizi. - Kdy? Večer?
Ano. Nebo ráno, když vstanu brzy.
Vstaneš brzy, aby ses mohl podívat na Terrace House?
- Jak rozkošné. - Je to velká zábava.
Sleduju to i doma.
Již došlo k řadě incidentů.
- To je pravda. - Na čtyři epizody je to dost.
Vzpomínáš si na scénu s náušnicemi?
- To bylo něco! - Risako požádala Ruku,
aby ji pomohl s piercingem.
Na konci této epizody ten, kdo prohraje poslední kolo Speedu,
splní tomu druhému přání, které bude trvat navždy.
Můžeš být...
navždy mým kamarádem?
- Přijímám. Ano. - Slibuješ?
„Přijímám. Ano.“
Nejsi ospalá?
Docela ano.
Budeš můj kluk.
Cože? Co jsi to řekla?
Nevím. Jsem ospalá a prostě mumlám.
To byl ale rozhovor!
Dokonalé.
Ano, ale stále mi není jasné, zda mluvila o randění, nebo...
- Nebo chtěla, aby byli jen kamarádi? - Ano.
- To ne. - Je to jasné!
- Význam byl jasný. - Chce vztah.
Zdá se, že Haruka je velmi klidná a soustředěná...
nebo měl bych říct „nedokonalá“?
Nejsem tu jen proto, abych odhalil temnou stránku našich účastníků.
Ale naši účastníci dělají individuální interview, která se vysílají na YouTube...
- Viděla jsem je! - Opravdu? A nebyla strašlivá?
- Byla děsivá. - Počkej, co bylo?
To nemůžeme ignorovat.
- Řekni jim to. - Co Haruka řekla?
- Má velmi ošklivý zlozvyk. - Cože?
Mluvila o svých předchozích vztazích.
V jednu chvíli řekla: „Mám takový zlozvyk,
že chci to, co mají ostatní.“
- Ale ne! - Božínku.
Baží po tom, co mají ostatní.
Pojďme si krátce projít fakta.
Když se Kaori a Kenji sbližovali skrz ilustrace,
- Haruka ho chtěla, aby ji učil na kytaru. - Ano.
A poté, když se Ruka a Risako začali sbližovat,
začala uhánět Ruku.
Jak zápletka začne houstnout,
uvidíte, jak Haruka začne kout pikle a bude se snažit zničit jejich vztahy.
A nyní je už čas.
Ty jsi mi ale vypravěč.
5. TÝDEN
Stále máš šestého čas?
Chceš jít na Kennyho živé vystoupení?
- Zjistila jsem, že mám práci. - Opravdu?
- Snad to stihnu. - Jo?
Ale Kenny...
nemá rád, když se na něj chodí dívat potenciální partnerky.
- Ale proč? - Z jakého důvodu?
„Berte to takhle.
Pokud bych ztratil svou pravačku a nemohl už hrát hudbu...“
To je přesné!
„Byl by to Kenny ze SPiCYSOL, kterého milovala, nebo Kenny jako člověk?“
Tohle řekl.
- Říká... takovéto věci. - Je teď tady?
- Je támhle. - Takže jste si všimly.
- Ano, slyšela jsem ho tohle říkat. - Takže v zákulisí nehraje.
„Chci, aby mě viděla takového, jaký jsem.“
- Hej, Ruko. - Ano?
Co děláš třetího?
- Třetího? - Ano.
- Pracuji. - Pracuješ?
- Aha, to je škoda. - Třetího...
Třetího pracuji, ačkoliv...
- Pracuješ? - Mám volno prvního a druhého.
Mám v ten den závod. Budou tam i závody motorek.
- To jsem chtěl vidět! - Ano.
Líbilo by se ti to.
To je škoda.
Pozvu tě příště.
- Na příští závod. - Budu rád.
Kdy bude další?
- Další? - To šlo rychle!
Nejdřív v srpnu.
- To je za dlouho. - Začal ses těšit příliš brzy.
To je ještě hodně daleko.
Doufám, že se Shohei dostane domů, než skončí období Heisei.
- Že? - Zbývá mu 58 minut.
Podívej na to. Je tu i pivo s motivem Reiwa.
Bezva, že?
Je tu pivo s motivem Reiwa?
- Ano... - Působivé, Reiwa.
- Páni. - Viděls to?
- Párty motiv Reiwa. - Fíha!
DĚKUJEME TI, HEISEI
- Krása. - Tak dobré.
Že ano?
A VÍTÁME REIWU
Napsat „Těšíme se...“ mi nepřišlo vhodné,
protože Reiwa je už tady.
Kdo si pamatuje naše plány na zítra?
- Co plánujete? - Myslíš náš výlet?
Do sportovního centra?
Plánovali jsme jít zítra, že? Zítra by ale mělo pršet.
Co podnikneme místo toho?
- Ano, sportovní centrum... - Ano.
Podnikneme výlet?
Jasně.
- Je tady. - Tady je!
- Vítej doma. - Zvládl jsi to!
- Konečně. - Čekáme na tebe.
Připijme si.
- Ano, přípitek. - Je to příliš formální?
Je to v pohodě.
Heisei...
bylo mixem dobrých i špatných událostí.
Snažme se o co nejlepší budoucnost.
Ano.
- Na zdraví! - Na zdraví!
- Na Reiwu. - Na Reiwu.
REIWA
Hezké.
- Vynikající! Je to sladké. - Je to dobré.
- Chutná mi ta sladká chuť. - Je to sladké.
Zbývá 15 vteřin.
- Páni! - Už je to skoro tady.
Těším se.
- Měla bych se vznášet. - Už jsme blízko.
- Je to tady! - Osm...
Pět, čtyři...
- Měl bych se posadit. - ...tři, dva, jedna.
Šťastné nové období!
Co to bylo?
- Myslela jsem si, že se překotíš. - Tentokrát ne.
- Sbohem, Heisei. - Ano.
Heisei je u konce.
- Šťastné nové období. - Šťastné nové období.
Takže během nebo po Zlatém týdnu
- zajdeme do Chawari? - Chtěl bych.
- Pojďme. - Paráda.
Až půjdeme do Chawari... napíšu článek do cestovatelského sloupku.
Měl by pojednávat o nějakém bezva místě v Tokiu.
- Ok! Někde kolem Ginzy? - Ano, kolem Ginzy.
Chtěla by ses ke mně připojit?
- Můžeme začít během dne. - To zní skvěle.
Kam půjdeme zítra?
- Dobrá otázka. - První den období Reiwa.
- První den... - Je to důležitý den!
Pravda.
Budeš si ho pamatovat navždy.
Večer budu trénovat parkour.
- Kdy? - Páni.
- Je neúnavná. - V 19:00.
Kdy spíš?
- Měla bys víc spát. - Mohl bys mě odvést?
- Kdy spíš? - To zní dobře.
Vzal bys mě tam?
Kde to je?
U nádraží Shin-Koiwa.
- Dobře. - Opravdu?
Mockrát děkuji.
- Pomohl bys mi i s řízením? - Jasně.
Perfektní.
- Paráda. - Vážím si toho.
Jsem ti vděčná.
KAORI WATANABEOVÁ ILUSTRÁTORKA
HEREC
HARUKA OKUYAMAOVÁ HEREČKA
MUZIKANT
RISAKO TANABEOVÁ FITNESS TRENÉRKA
ZAMĚSTNANEC V OBCHODĚ NA ČÁSTEČNÝ ÚVAZEK
TERRACE HOUSE: TOKIO 2019-2020
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
- Mám podobné oblečení... - Jsi vymóděná.
Dnes nemám žádné pracovní šaty.
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
- Jsem připravený. - Já taky.
- Tak pojďme. - Dobře se bavte.
Pojďme to napsat na tabuli.
Ano! Necháváš zprávu?
Co bych měl napsat?
„Šli jsme se projet!“
Můžeš to podepsat za nás oba?
Rozkošné. Jak jsi to udělal?
- Rozkošné! - Že?
ŠLI JSME SE PROJET - RUKARISA
To ještě použiju.
- Jdeme. - Mějte se.
Brzy na viděnou.
- Omlouvám se. - Za co?
Je to docela daleko.
To není problém.
- Je to blíž, než si myslíš. - Ano?
Mám z toho špatný pocit.
Líbí se mi zvuk motoru.
Je skvělý, že?
Wakabayashi...
Je něco, co si teď moc přeješ?
Harley Davidson.
Nic tak velkého.
Chci ti koupit dárek jako poděkování.
- To vážně? - Ano.
Chci tu čepici, kterou nosíš.
- Je tvá. - Tu se suchým zipem.
- Dám ti ji. - Dáš mi ji?
- Paráda. - Nebo se o ni můžeme podělit.
- To je dobrý nápad. - Ano.
PARKOUROVÝ PARK MISSION TOKIO MATSUE, TOKIO
- Jsme tu, Risako. - Moc ti děkuju.
- Omlouvám se za potíže. - Bezva místo.
- Vypadá to tu dobře, že? - Ano.
- Pojďme někdy společně. - Ano.
- Půjdu. - Opatruj se.
- Budu. - Brzy se uvidíme.
Těším se na to.
- Nápodobně. - I já.
Salto začíná hvězdou.
U hvězdy začneš tak, že tlačíš hrudník dolů.
Poté vykopneš nohy nahoru.
PARKOUROVÝ ATLET
Silou se vrhneš vpřed a poté dopadneš na ruce.
Použij tu sílu a...
To bylo nebezpečné!
Nejdřív na ruce!
Nechoď na další úroveň, dokud ji nevysvětlím.
Myslím, že zvládneš dvě hvězdy.
Dopadneš a uděláš další hvězdu.
Tak blízko.
Zaber víc přední nohou. Na této straně.
- Dobře. - Znovu ze skoku.
Ano, dobře. Hezky, moc hezky.
- Dobrá práce. - Díky.
Dopadni na levou nohu a dokonči pohyb dvěma kroky.
- Krok a krok... - Výborně.
- Skvělý dopad. - Tak blízko.
- Velmi blízko. - Skoro to mám.
- Ano! Dobře, máš to. - Dobrá práce.
Už jsem byla skoro na konci.
- Kolik máš ještě energie? - Dost.
MONSTERPK MANAGEMENT
Dva kroky a...
Zatlač! Teď kopni!
- Hezky! - Páni!
To poslední bylo skvělý.
- Vypadá to skvěle. - Vše propojené.
- Bylo by lepší, kdybys kopla. - Hezky.
Skvěle to přechází.
- Tady skončíme. - Fajn.
Díky.
PARKOUROVÝ PARK MISSION
- Hustě prší! - Ahoj.
Díky.
- Ale ne... - Je to těžké.
Díky.
- Můžeme? - Ano.
A nyní vstupujeme...
do neznáma.
- To je hodně hluboké. - To ano.
Těším se.
Studí to.
Jaké bylo tvé rande?
- Mé rande? - Ano.
Myslíš vystoupení?
Ano, ten den.
Nechtěl jsem se ptát před Rukou.
- Proto se ptáš teď? - Ano.
Můj dojem je...
je moc hezká.
- To ano. - Nestrávil jsem tolik času...
- nebyl jsem s ní příliš dlouho. - To je pravda.
Myslím, že byla moc hezká.
- Je tady. - To je Haruka.
- Je to čisté? - Ano! Alespoň myslím.
To bylo rychlé „ano“.
Je mi horko.
- Teď už to zbývá jen opláchnout. - Ano.
Chtěla bych si zaplavat, ale voda vypadá studeně.
Je moc studená a namočila by sis sukni.
Opravdu? Tak nic.
Mohli bychom si zaplavat koncem května.
Navíc má tato místnost saunový efekt.
- Oteplí se brzy? - Myslím, že ano.
- Díky za tvrdou práci. - Ano.
- Vyrážím pryč. - Nech to na nás.
- To bylo zvláštní načasování. - Ano.
Je roztomilá dokonce i odsud.
- Což je docela působivé. - Souhlasím.
- Dobrou chuť. - Dobrou chuť.
- Můžu si tohle půjčit, Ruko? - Jasně.
- Jak to mám jíst? - Jak chceš.
- Je to skvělé, Risako. - Opravdu?
- Ano. - To ráda slyším.
- Uvařili jsme to společně. - Je to vynikající.
- Díky za jídlo. - Jasně.
- Máš rozvrh na příští týden? - Ano.
- Pojďme si naplánovat příští týden. - Fajn.
Tady mám své směny.
- Mám hodně práce. - Které dny?
V červené dny mám volno.
Díky za jídlo.
- Chci zkusit parkour. - Je to zábava.
Ale chci nejdříve zkusit skateboarding.
Mám tolik lekcí parkouru. Možná můžeme jít, až skončí.
Fajn.
Už nemám sílu na další.
Nebo můžeme zkusit bouldering.
- Chci zkusit vše. - Ano?
Na tři oba řekneme aktivitu, která nás nejvíc zajímá.
Fajn.
- Bezva. Odpočítej nám to. - Tři, dva, jedna.
- Parkour. - Bouldering.
- Ještě jednou? - Dobře.
- Odpočítej to. - Tři, dva, jedna.
- Parkour. - Bouldering.
Pojďme na parkour po Zlatém týdnu.
Fajn.
Je zpátky.
Chci ti něco ukázat, Kenny.
- Dobře. - Vzpomínáš, jak jsem ti dnes ráno
vyprávěla o studentech, které poslední rok učím
a že dnes jsem s nimi byla naposledy?
Ano, vzpomínám si.
Řekli: „Slečno Risako, děkujeme vám za všechno, co jste nás naučila.“
A napsali mi dopisy. Podívej.
To vypadá jako ty.
- Opravdu? - Ano.
- Není to roztomilé? - Také mě to napadlo.
- Moc hezké. - Byla jsem nadšená.
Jdi jim co nejlepším příkladem.
Vynasnažím se. Mám pocit, že po tomhle zvládnu cokoliv.
A abych navázala na stejné téma, Kenny...
- Ano? - Nyní, když je výuka u konce,
chtěla jsem znát tvůj názor na to,
kterým směrem bych se měla ubírat do budoucna.
Chci si s tebou promluvit. Chci znát tvůj názor.
Jasně, bez problému.
- Změny jsou důležité, že? - Souhlasím.
Převážně pracuji jako fitness trenérka,
ale chci si od toho odpočinout
a začít se naplno věnovat parkouru.
Nicméně poslední dobou nejsou mé výsledky nejlepší.
- V parkouru? - Ano.
Upřímně jsem z toho zklamaná.
Ale když jsem dostala dnes tyto dopisy od svých studentů...
Není zbytečné se litovat?
Ano, je.
V poslední době hodně poslouchám tvé písničky.
- Doufám, že to nevadí. - Opravdu?
- To je skvělé. Díky. - Potají.
Upřímně, tvé písničky a texty mě oslovují.
To rád slyším.
- Jsou skvělé... - Podle mě není třeba nikam spěchat,
pokud už teď víš, co chceš v životě dělat.
Spousta lidí v tvém věku nemá moc jasnou představu, co chce dělat.
Vlastně si myslím, že ten neklid, který cítíš,
je silnou stránkou tvé osobnosti.
Já jsem začal skládat hudbu až od svých 20 let.
- To jsem netušila! - Ano.
Podle mě není nutné spěchat.
Asi máš pravdu. Tohle slýchám často.
Mám pocit, že naplno nevyužívám svůj potenciál.
Myslím, že je skvělé, že si to uvědomuješ.
Já už jsem v bodě, kdy nevěnuji moc energie ničemu kromě hudby.
- Opravdu? - Ano.
- Zajímavé. - Vše ostatní může počkat.
Takto to je méně stresující.
- Pravda. - Není tak každý den vzrušující?
To je. Líbí se mi to.
Bavíte se s ostatními kluky o tom, kdo se vám líbí?
- V poslední době ani ne. - Opravdu?
A jak to cítíš ty?
- Myslíš já osobně? - Ano.
- Já? - Ano, ty.
- Ještě si nejsem jistý, jak se věci mají. - Nevíš?
Ne.
- Měli bychom zajít na společnou večeři. - Souhlasím!
- Pojďme něco naplánovat. - Budu rád.
Chci si vyhradit čas a všechny poznat.
Začali jsme s napětím u jídelního stolu.
Že? Bylo to docela divoké.
Napětí mezi Harukou a Risako...
Viděli jsme u Haruky pár skvělých výrazů.
Co myslíš, že cítí uvnitř?
- Žárlivost? - Myslím, že to ještě ne.
Ještě ne žárlivost, ale pozoruje
Risako a myslí si: „Jak asertivní.“
Její tvář byla...
- Ano, její levé obočí bylo dost aktivní. - Její levé obočí si zacvičilo.
Tak to umí jen George Tokoro.
- To nevidíme často. - Ne do takové míry.
Neuvěřitelné, kolik toho jde obočím vyjádřit.
Hezky se na to dívá.
- Impozantní. - Je snadno čitelná.
Když už mluvíme o snadné cestě,
Risako ještě více přilnula k Rukovi.
- To je ale pohled. - Je do něj zblázněná.
Sluší jim to spolu.
- Že? - Jejich rozhovory jsou rozkošné.
Jak si vyměňovali nápady, jak Ruka odpočítával, byli dokonale sladění.
- Jsou hezký pár. - Hodí se k sobě.
- A že mu to nejde se ženami? - Začíná se stávat...
Nemyslím si, že se cítí trapně. Jen se nemůže přestat červenat.
Řekl, že to chce překonat.
- Zvykl si na dům. - Co ti tak vadí?
Tohle je jeho vina. Ruka se prostě nepředstavil přesně.
- O co jde? - Pravdou je, že to je matoucí,
protože při představování řekl, že se cítí trapně před ženami,
a proto sis myslel, že máte spoustu společného.
- Už to chápu. - Je to tak, Yamachane?
Ano. Není možné, aby si muž, který se cítí trapně před ženami,
usrkl z nápoje a poté jí ho podal.
Poslouchej. Jsi příliš posedlý
- nepřímým kontaktem z úst do úst. - Jsi přecitlivělý.
Nepřímé polibky jsou extrémně podceňované.
Kolikrát jsi už zmínil nepřímé polibky
během několika sérií?
Nepřímé polibky jsou významné bez ohledu na to, kolik sérií uplyne.
- Začalo to Seinou a... - Tou zmrzlinou!
...incidentem se zmrzlinou v Hakone.
- Upozornil na to. - Ta scéna
byla nejsmyslnějším nepřímým polibkem všech dob.
Necháš v tom obtisk celého svého jazyka
- a někdo pak začne lízat tu zmrzlinu... - Souhlasím.
- To je pravda. - Torichan,
můžeš prosím přitom vypadat méně znechuceně?
Risako se rychle podívala do digitálního diáře.
„Kdo si pamatuje naše plány?“ A šťouchla.
- Všimla jsem si. - A co?
- To je posedlost. - To je toho!
Zareagoval dvakrát: „Viděl jsi to šťouchnutí? Viděl?“
- Proč se tak vzrušovat kvůli šťouchnutí? - Že?
Protože jsem detektiv a tohle je můj asistent.
Přistihneme ji při činu.
Znám lidi, kteří šťouchají. Jsou tím známí.
Ten parkour byl působivý.
- Bláznivé triky. - Tak dynamické.
You je do toho trenéra zblázněná.
- Do Taishiho? - Ano.
Nikdo mě neposlouchal, když jsem o něm mluvila.
Všichni byli tím parkourem okouzleni.
Byl prostě fascinující.
„Copak mě neslyší, jak říkám, že je Taishi sexy?“
A co tahle scéna? Zatím je má nejoblíbenější.
Když...
dámy uvažovaly nad tím, co řekl Kenny,
a jejich napodobování očividně značilo nedostatek respektu vůči němu.
- Byl jim k smíchu. - Všimla jsem si.
„Nerad hraji pro ženy, se kterými chci randit...“
Znělo to povýšeně, skoro jako parodie.
„Nerad hraju pro...“
Ukazuje to, jak ženy umějí být kruté,
kamera se pootočí
a sedí přímo tam.
Kromě toho to řekla Kaori.
- Přesně! - Velmi nečekané.
Předpokládali, že je z obývacího pokoje neslyší.
Ale Ruka slyšel Haruku velmi dobře, jak k němu mluvila podobně hlasitě.
Tímto nám dokázala, že Kenny musel slyšet vše,
stejně jako nám to ukázal již Ruka.
- Nám ve studiu? - Podprahově?
Což znamená, že Kenny se musí čas od času chovat povýšenecky.
- To je pravda. - Snaží se být drsňák.
Jakožto nejstarší z nich musí cítit tlak.
K tomuto rozhodnutí ho možná přiměla hrdost.
- Toto však není potřeba. - Ano. Měl by se otevřít.
Stále je možné, že se to stane.
Netajil se Haruce s tím, jaké dívky se mu líbí.
„Je roztomilá dokonce i odsud.“
Zajímalo by mě, zda si uvědomil, že Haruka se
na jejich večeři moc nebavila. Všímají si muži těchto věcí?
- Kenny možná ne. - Myslím, že je zvláštní případ.
Má jedinečný charakter. Proto se tak baví na jeho účet.
Těchto detailů si moc nevšímá.
Nevadí mu dlouhé ticho.
Protože je rád, že tam je,
nedokáže poznat, zda se někdo nebaví.
Jak řekl, že nechce, aby ho jeho nápadnice viděly hrát...
„Kdybych přišel o svou pravačku a nemohl bych už hrát,
co by se stalo?
Mohl bych zjistit, že milovala Kennyho ze SPiCYSOL, ale ne mě jako člověka.
Nemyslíš?“ Kdo řekne něco takového potenciální partnerce?
Tento citát dokazuje jeho nedostatek uvědomění.
Je možné, že Haruka...
velmi snadno prohlédne jeho výstřednost.
Mohla by.
Ale podle ní
nemá zájem o muže, kteří jsou nezadaní.
- Pravda. - Chce jen partnery, kteří jsou zadaní.
- Možná máš pravdu. - Takže to by nefungovalo. Zábavné.
- Přesně. - Pokud chcete její pozornost,
musíte přitahovat pozornost někoho druhého.
- Přesně tak. - Aha.
To je velmi komplexní systém lovu partnerů.
Přesně tak.
TWIN RING MOTEGI MOTEGI, TOCHIGI
FESTIVAL DRAGSTERŮ 2019
Je tu takový smrad!
Kam chceš nálepku?
Tuhle.
ROD MOTORS
Kam to dáme?
- Logo Rod Motors? - Ano.
- Tam, kde bylo předtím. - Kam?
PRO VĚTŠÍ SÍLU
HARUKA OKUYAMAOVÁ HEREČKA
2010: PŘESTĚHOVALA SE DO TOKIA STALA SE HEREČKOU
2013: MATUROVALA NA STŘEDNÍ ŠKOLE JWCPE NIKAIDO
2018: PODEPSALA KONTRAKT S JAPONSKOU ZÁBAVNÍ AGENTUROU
NEZADANÁ ROK A 4 MĚSÍCE
Pravá dráha, 11,248 vteřin.
Levá dráha, 11,995 vteřin.
AHŘÍVACÍ KOLO ČAS 11,142 343 HARUKA OKUYAMAOVÁ
ROD MOTORS
- Jaký byl tvůj finální čas? - 11 vteřin.
- Vlastně možná 10.
- 10, nebo 11 vteřin? - Zajela jsem to za 11, že ano?
- Kolik? - 11,248 vteřin.
- To je super! - Výborně.
Další kolo jeď stejně.
Provedu.
- Burnout zněl dobře. - Že ano?
11,653 343 HARUKA OKUYAMAOVÁ
Vozidlo v levé dráze překročilo vymezený čas.
Byl překročen přidělený čas.
To byl těsný závod!
- Hodně těsný. - Ale pustila jsem plynový pedál.
Já vím.
- Ale byla jsi příliš rychlá. - Příliš rychlá.
Podařilo se ti zrychlit, tak to pojďme oslavit. Zajelas to za 11,2 vteřiny.
- Byla jsi rychlá... - Kdybych měla víc benzínu,
- mohla bych jet rychleji? - Nejspíše ano.
Možná bys to zvládla za rovných 11 vteřin.
- Ale... - Netvař se tak mrzutě.
Vydala jsi ze sebe všechno.
Jak to jde se spolubydlícími?
Uvědomila jsem si,
kolik času trávím se staršími muži.
Víte, co myslím?
Skoro ani nerozumí věcem, o kterých mluvím.
- V podstatě jsi neustále s námi. - Víte, co myslím, že?
Je dobré mít nové výzvy. Zjistíš, jak zaujmout vrstevníky.
Přesně tak. Nejsem skoro v kontaktu s lidmi mého věku.
Když jsem nyní v Terrace House, došlo mi to.
Je tam jeden kluk, který chce Harley Davidson.
Miluje Harleye.
- Brzy ho vezmu to dílny. - Fajn.
OMOTESANDO, TOKIO
Je to budova s dřevěným obložením.
- Dřevěným? - Ano. Vidíš ji?
- Tento obchod? - Ano.
- Zdravím. - Vítejte.
- Podívej na ten výběr. - Ano, vzorky jsou tady.
- Támhle? - Ano. Počkej.
Můžeme se podívat i na tvar.
Tohle je velmi lehké, je to jako látka na polštáře.
Je průhledná. Líbí se mi ta bílá.
Z pohledu muže je tohle vynikající.
- Průhledná bílá? - Průhledné tričko.
Tato barva je rozkošná.
- Vypadá staře. - Vypadá divně.
- Jaká barva? - Líbí se mi ten výběr barev.
- Že? Souhlasím. Jsou rozkošné. - Ano.
NAKAMEGURO, TOKIO
- Zvládneš to zítra, že? - Ano.
Býváš před vystoupením nervózní?
- Už ne. - Ne?
- To je působivé. - Alespoň obvykle ne.
Jaká je pro tebe nejdůležitější část roku co se týče práce?
- Nějaké konkrétní roční období? - Řekl bych,
že měsíce, kdy jsme na turné.
- Jezdíš i na turné? - Ano.
Až vydáme nový singl,
- pojedeme na turné... - Aha.
...začneme na podzim. To je pro nás hlavní čas.
Chápu.
A co ty?
- Nejrušnější část roku? - Tvé výstavy v galerii nebo...
Mé individuální výstavy jsou skvělé,
protože můžu tvořit cokoliv chci.
Mrzí mě, že žádnou část roku nemám nabitou.
Proč?
Chtěla bys nějakou větší výstavu, kde bys mohla vystavovat?
Ano. Mám pronajaté místo vedle kavárny,
ale ráda bych si pronajala galerii.
Možná to bude znít egoisticky. Chtěla bych uspořádat slavnostní otevření.
- Oficiální událost. - Hezké.
- To by bylo skvělé. - I s cateringem?
Přesně! Možná příští rok, pokud budu usilovně pracovat.
- Nebo možná i tento rok. - Myslíš?
- Ano. - Vynasnažím se.
Kvůli tomu si více vybírám, jaké projekty vezmu.
Ještě do nedávna jsem brala všechny nabídky.
Je skvělé, že dostáváš i významné nabídky.
- Působivé. - Ale vůbec ne.
Klient Loft je super.
- Doufám, že mi to s nimi vyjde. - Je skvělé mít klienty.
- Pracuješ někdy s klienty? - Občas.
- Skládáte doprovodnou hudbu? - Ano.
Například pro reklamy.
- Pro reklamy? To je bezva. - Tyto zakázky
jsou v hudební branži rozhodně dobře placené.
Abych byl upřímný. Nicméně vyžadují také větší úsilí.
Nemůžeš složit cokoliv, co tě napadne.
Je to limitující.
Ale o tom je práce.
Je to práce, konec konců.
Oceňuji, jak upřímně mluvíš o umění a o penězích.
To se mi líbí.
- Opravdu? - Jsou to dvě úzce propojené věci,
ale lidé se často zdráhají mluvit o penězích.
Nedá se uživit jen vášní.
- Peníze jsou důležité. - Naprosto souhlasím.
- Omlouvám se. - Už to je.
- Váš cheeseburger. - Děkuji!
- Dobrou chuť. - A váš cheeseburger.
Mám to tu.
Dobrou chuť.
- Výborné. - Vynikající.
Měli bychom si brzy zase popovídat o designech triček.
- Ráda bych znala tvůj názor. - Nápodobně. Budu rád.
- Váš účet. - Platím já, protože jsem tě pozvala.
- Kartou, prosím. - Ne, počkejte. Tady.
- Dobře. - Prosím, ne.
- Zaplatím to, vždyť jsem tě pozvala. - Prosím, kartou.
- Vše dohromady? - Ano, prosím.
Dobře, další jídlo platím já.
Pořádně se nacpu. Myslím to vážně.
- Měli bychom si zase brzy vyjít. - Fajn.
Najdu hezkou restauraci.
Ruko, mluvil jsi s Harukou?
No, vlastně ani ne.
Co tím myslíš?
Ještě je brzy, abychom šli na rande.
- Opravdu? - Cítím se velmi příjemně s Risako.
Ano.
Haruka není tak přístupná? Myslím tím...
Prostě mám pocit, jako bych ji potkal teprve před pěti dny.
- Jako by pro tebe zamrzl čas? - Přesně tak.
A co Risako?
S ní mám pocit, jako bych ji znal již dlouho.
Aha.
Mám pocit, že jsem to s Haruko uspěchal.
Uspěchal? Jak to?
Moc jsem s ní chtěl trávit čas.
- Myslíš vaši společnou jízdu? - Ano.
- Myslím, že to bylo příliš brzy. - Chápu.
- Těžko jsi hledal slova? - Ne, to ani ne.
Ale nedokázal jsem se správně vyjádřit.
- Bylo to těžké... - Co jsi ji chtěl říct?
- Chtěl jsem ji pozvat na oběd. - Aha.
Ale nedokázal jsem to.
Čím dříve ji pozveš, tím to bude jednodušší.
Asi ano.
YUIGAHAMA, KANAGAWA
Chci zkusit paddleboarding.
- Jak stojíš a pádluješ? - To je ono, že?
- Nazývá se to SUP. Není to vtipné? - SUP?
Tohle je mé auto. Není skvělé?
Cože? To je šílené.
Pravidlem je, že musíme jízdu zajet mezi 11,5 a 12,5 vteřinami.
Alespoň tedy pro mou třídu aut. Zajela jsem to za 11,2 vteřiny.
Bylo to mimo časový limit a diskvalifikovali mě,
- že jsem byla moc rychlá. - Nemůžeš jet rychleji?
Jaký byl včerejšek?
Šli jsme se s Kennym podívat na vzorky velikostí triček a materiálů.
Otevřel se ti?
Od včerejška se mi s ním mluví lépe.
- Opravdu? - Ano. Bylo to zajímavé.
Dobrou chuť.
Mohla by ses zajít podívat do mé autodílny.
- Je tam pár starších... - Ty máš dílnu?
- Není moje. - Myslíš místo, kam jezdíš?
Ano, přesně tak.
Tolik respektuji vášeň, kterou ti chlapi věnují závodění.
- Je příjemné být v jejich společnosti. - Chápu.
Kéž bych mohla chodit s někým takovým.
- S někým, kdo má pro něco vášeň? - S někým vášnivým nebo ambiciózním.
Takové typy se ti líbí?
Není to skvělá přednost? Nebo to působí arogantně?
Ne, jen jsem to nečekala.
Možná toto uvidíš i u Kennyho po jeho dnešním vystoupení.
Vypadal opravdu natěšený. Hlavně protože...
- Nezve přátele na koncerty? - Moc často ne.
Protože chce, aby si ho vážili jako člověka, že?
TERASA ZAIMOKU
Mistři jsou na Chillin!
Jste připraveni?
Ano!
- To je bezva. - Bezva!
- Je dobrý. - Ano.
Super.
Díky!
Mockrát děkuji. Jsme SPiCYSOL.
Moc hezké!
Vždy k tomuhle dojde.
Naší show se již zúčastnilo docela dost muzikantů.
Neměli však moc štěstí v lásce.
Koho jsme tu měli?
V loňské sérii tu byl Shohei.
- Ano, Shohei. - A pak tu byl...
ten baskytarista. Ten kari chlápek.
- Myslíš Kyujitsu Kachoa, že? - Ano, Kyujitsu Kacho.
- „Kari chlápek“? - Kari chlápek!
- Kari chlápek. - Škeble na kari.
- Škeblový kari chlápek. - Jo.
A ten panic, co hrál na ukulele.
- Jak se jmenoval? - Yu...
- Yusuke. - Ano! Ten také selhal.
To ukazuje, že muzikanti to nemají vůbec snazší.
Pravda. Ale je ironií, že v Kennyho případě, čím více se o něj Kaori zajímá,
tím větší má šanci u Haruky, která je jeho hlavním cílem.
Pokud tento systém skutečně funguje tak, jak si myslíme,
Kaori se sblíží s Kennym
a Risako se více sblíží s Rukou,
čímž Haruka získá dva potenciální cíle.
Bude se zmítat mezi Rukou a Kenjim a nakonec začne být sebedestruktivní.
- Tam a zpátky a pořád dokola. - Je to nevyhnutelné.
- Co se stane s Rukou? - Ruku přitahuje Haruka.
- No... - To ještě nevíme.
- Nemiluje ji. - Uvidíme.
- Obdivuje ji. - Protože je hezká?
Je váben krásnou, starší ženou.
A Risako se jen chce...
- Bavit. - „Pojďme si hrát.“
Je hravá a nevinná, jako... Jako hravé štěně.
- Risako je... - Jako štěňátko.
Má nevýhodu. Bude ji považovat jen za kamarádku.
- Ale ne... - To je hořkosladké.
- Parkour... - Nijak ho nebere.
- Parkour slz. - To nechci vidět.
Jak dopadne, uklouzne v kaluži slz.
„Dnes se potím více než obvykle.
Aha... to jsou slzy.“
Sága Parkour slz.
- Sága Parkour slz. - Prosím, ne.
Parkour slz skončí, když ji Taishi obejme.
- Parkour slz. - Taishi ji utěší.
Bohužel však Taishiho moc neuvidíme.
Možná se vrátí příští týden.
Pevně tomu věřím.
Dámy, kroťte své touhy.
- Torichan je posedlá Rukou. - No...
Chci, aby se můj syn jmenoval Ruka.
- Až tak? - Kdy k tomuto došlo?
Torichan je zblázněná do Ruky a You do Taishiho.
- Co se to děje? - A co chlapík z Rod Motors?
- Starší pány nevyhledávám. - Ten chlápek?
Vypadá jako nějaký legendární jazzový zpěvák.
- Souhlasím. - To sedí. Působil prima dojmem.
„Prima“, to sedí.
Ještě je uvidíme, protože Haruka bere Ruku do autodílny.
Máš pravdu.
- Ještě je uvidíme. - Chci svou lásku.
- I vy byste si nějakou měli vybrat. - Prosím.
Líbí se mi Kaori.
- Dobrá volba. - Je moc roztomilá.
Haruka... je prostě Haruka.
Kdybys byl mladší, říkal bys:
„Dám si všechny tři.“
Co to bylo za přízvuk?
Snažíš se napodobovat Honkona?
„Dám si všechny tři.“
„Jejda, všechny jsem je sežral.“
„Hej, Higashino!“
V tuto chvíli se ti asi líbí Kaori.
- Ano... - Ale tajně se ti líbí Haruka.
Haruka je krásná, o tom žádná. Ale stejně jako Ruka,
- byl bych v její přítomnosti nervózní. - Opravdu?
Kdybys byl o pět let mladší, oslovil bys ji.
- A ty, Yamachane? - Všechny je nesnáším.
Ale kdyby sis měl jednu vybrat?
- Buď na chvíli upřímný. - Kaori, že?
Kdybych musel, tak Kaori, ano.
- Kaori? - Ano.
O co se snažíš?
Je tady jediným panicem.
- Jsi panic, že? - Jsi?
- Spal jsme už s mnoha. - Jako třeba?
Měl jsem jich tucty. Chci Kaori.
- Haruku nemůžu vystát. - To je ale lež.
- Jsi nudný. - Starý nudný panic.
- Šílené. - Kdyby tě pozvala na rande,
- okamžitě bys šel. - Ne, nemám zájem.
- Lžeš. - Ani trochu.
- Vůbec mě nebere. - Kecáš.
Tohle bych asi neměl říkat, ale...
Co?
Haruka řekla...
že se jí docela líbíš.
- Cože? Tomu nevěřím! - No páni!
Co uděláš?
- Co teď uděláš? - Ano?
To bude spousta další práce.
To je ale starý nudný panic!
Tak nudný!
Starý nudný panic!
Požádali mě, abych tam přidala více žluté, ale už ani nevím, kam ji dát.
Žlutá teď frčí?
- Je to typická barva jejich značky. - Aha.
Co budete dělat o víkendu?
Chystám se do Karuizawy.
- Takže budeš pryč. - S kamarády.
V neděli se budu nudit.
- Nikdo nemá čas? - Kdo ví?
Co děláš v neděli?
- Mám pracovní schůzku. - Aha.
Promiň.
Vzala bys mě někdy na golfové hřiště?
- Chceš si zahrát golf? - Ano.
Máš hole?
- Nemůžeme si je půjčit? - Můžeme.
- Zajímalo mě, zda sis nějaké koupil. - Ještě ne.
- Zkusíme to. - Ano.
Jsem úplný začátečník.
- Prosím, uč mě. - Dobře.
Ještě jsem to nikoho neučila.
- Jdu do koupelny. - Dobře.
- Jsem doma. - Vítej doma.
- Jsem tu. - Vítej doma.
Vítej doma.
- Jsi unavený? - Nabarvil jsem si vlasy na černo.
- Opravdu? - Jsou černé.
- Sundej čepici. - Sundej ji.
- Jsou černé. - Vypadáš dospěle.
- Vypadám? - Nechal ses ostříhat?
Jen zkrátit.
Chtěl jsem zcela nový účes, ale došel nám čas.
Počkat.
Máš úplně jinou barvu vlasů. Nebyla jsem si jistá, kdo tam sedí.
Všimla sis?
Možná si tohle koupím.
Líbí se mi fantasy nakupování.
Je to taková zábava, že? Také to dělám.
- Mimochodem, příští týden... - Ano?
Chceš příští týden zajít do autodílny?
Ano, řekli jsme příští týden.
Kdy máš volno?
Podívám se... Příští týden mám čas šestnáctého a třináctého.
Zeptám se v Rod Motors a dám ti vědět.
- To je dobrý nápad. - Promluvím s nimi.
Jdu do postele.
- Dobrou noc. - Dobrou noc.
TERRACE HOUSE: TOKIO 2019-2020